Колко време щяхте да ме карате да чакам?
Моля?
Умирам там. - Къде?
Там, при павилионът на Бен Франклин за салата с картофи.
Съжалявам. Трябва ли да се познаваме?
Определено. Имам предвид, така трябва. Не се познаваме, но би трябвало.
Рей. Рей Ковал. - Тереза Корадо.
Приятно ми е. - Добре.
Честит Ден на Независимостта. - И на вас.
Вижте, съжалявам. Не знам дали е заради коляното, но съм объркан.
Мислех, че се заглеждаме взаимно.
Не. Съжалявам. Може би сте пиян.
Не, не. Ако бях пиян, щях да ви налитам.
Голямо облекчение.
Ако бях пиян щях да казвам колко невероятно изглеждате
и каква лудост е това, че сте тук съвсем сама.
Еха. Винаги ли сте такъв?
Не. Понякога звуча така, но това определено е по-различно.
Кое е толкова различно? - Не знам.
Предполагам дойдох, за да разбера.
Джулия Робъртс
Клайв Оуен
Д В У Л И Ч И Е
5 години по-късно...
Шегуваш се, нали? - Напълно съм сериозен.
Зад мен? - Зави заедно с нас по 6-та.
Ако това е някаква игра, която вие играете, за да ви е вълнуващо,
трябва да ти кажа, малко е тъжно.
Това не е игра, Рей. Това е истинско.
Както ти казах, това е шпионаж от старата школа,
По Московски, улични шпиони.
Колко надалеч зад мен?
На около три метра назад е. Трябва да ни е прихванал от центъра.
И този го познаваш?
Виждал съм го наоколо. Определено е от "Бъркет и Рендъл".
Продължавам да ти повтарям, тези хора приемат сапуна и пяната за бръснене много сериозно.
Значи това означава, че ще пробваме план Б.
Да го направим.
Какво носи? - Черно поло, сиво яке,
Това беше страшно, човече. Всичко е наред. Всичко е наред.
Няма начин този да работи сам, така че, ако искаме да те прикрием,
трябва да вдигнем малко шум тук на ъгъла.
Искаш да го изблъскаме оттук или да го заобиколим? Какво искаш да правим?
Все още мисля, че ме занасяте.
Решавай, Рей. Изблъскване или заобикаляне?
Или просто искаш да разбереш дали си струвам тези пари.
Хайде, човече. - Заобикаляне.
Господи!
Гледай къде ходиш. Това е Ню Йорк, ясно?
Нека помогна.
Отваряй си очите!
Здрасти, там ли си? - Какво правиш?
Имаме проблем.
Мислех, че си на позиция. - Така е. Бях.
На две минути път сме.
Издънихме се. - Какви ги говориш?
Отменете срещата.
Не. Невъзможно е.
Издънихме се. Просто се оттегляй.
Чуй ме. Знам какво е. Нов в екипа, голяма цел,
искаш да направиш добро впечатление...
Ало? Рей?
Помниш ли ме?
Да. Разбира се. Ние... - Много време мина, нали?
Да! - Хвана се.
Съжалявам, просто... - Просто какво?
Не си ви спомням.
Добър опит. - Моля?
Малко професионална учтивост би направило това много по-млако неловко.
Откъде ви познавам? - Откъде ме познаваш ли?
Еха! Това е силно. Това е силно представяне.
Повярвай ми, прекарах много време, мислейки как ще мине това,
къде ще бъдем, какво ще кажа, какво ти ще кажеш.
Но никога не съм си мислел, че ти ще... - Ужасно съжалявам.
Наистина ли искаш да продължиш?
Очевидно ме бъркате с някой друг.
Не знам.
В смисъл, не съм добре с имената. А трябва. Опитвам се.
С лицата съм определено по-добре. С лицата съм за 5 или 5-.
Там където съм добре, където наистина се отличавам, са хората, с които съм спал.
Това традиционно е силната ми област.
Вижте, сериозно, не знам за кого ме взимате, но...
Очароваш ме, съблазняваш ме, чукаш ме,
упояваш ме и после претърсваш хотелската ми стая.
Колко извратено е това? Знаеш ли, последното, което помня, преди да заспа,
беше колко те харесах.
Добре. Не изглеждаш луд,
което е единствената причина да не пищя
за охраната в момента, но... - Не мога да повярвам, че продължаваш.
Чакайте. Това шега ли е. Това ли било?
Имаш ли някаква представа през кое ми влезе заради теб?
Спечелила ли съм нещо?
Събудих се на следващата сутрин и се върнах при консула.
Общо взето пълзях през стъкла, за да взема копие на списъка с гостите.
Прекарах следващите 24 часа, опитвайки се да разбера
дали работиш за Мосад, Сирийците или Руснаците.
И кое от тях беше? - Още ли работиш за ЦРУ?
Добре, мисля, че приключихме.
Американско Консулство, Дубай, ти и аз, 4-ти юли 2003 г.
Намери си някой друг да занимаваш.
Червени, бели и сини маргаритки. - Стой настрана от мен.
Носех наколенка, а ти пръстен на крака. Първият пръстен за крак, който бях виждал.
Ако ме последваш, ще пищя.
През отпуските си те търсех. Пет години.
И всеки път, когато ходех на оперативки...
Предупреждавам те за последно. - ...Аз ги чаках
да покажат снимката ти на екрана и да кажат
"Е, Рей, искаш ли да ни кажеш нещо за Дубай?"
Тормозите ме! - Коя, по дяволите, си ти?
О, не. Ти?
Ти си пристигащата. - Ти си връзката ми?
Държиш се, сякаш ти дължа извинение.
Обслужи се.
Беше задача. Ти си голямо момче. Знаеше какво правиш.
Виждам, че наистина те е изяждало отвътре.
Служител на МИ6 води странно момиче от парти в посолство
обратно в хотелската си стая, където има необезопасено куфарче,
пълно с въздушни кодове на Египет. - Казаха ли ти да спиш с мен?
Трябваха ми кодовете. Помислих си, че колкото по-малко време прекараме, толкова по-добре.
О, Господи. - Как влезе в този проект?
Ти си била къртицата. - Кой те нае, така или иначе?
Не мога да повярвам. - Как си намери тази работа?
Имам новини за теб, ясно? В денят, в който напуснах МИ6,
имах 15 големи компании, умоляващи ме за услугите ми.
Е, предполагам не си избрал правилната. Но вече трябва да си свикнал на това.
Знаеш ли, имам среща след 12 минути. - Къде е диамантът? Предай го.
Забрави. Не работя с теб. - Моля?
Мислиш, че ще те оставя да бъдеш агентът ми за връзка?
Това е много над теб. - Над мен?
Жено, работил съм в Йемен, Атина и Кайро.
Бил съм повишаван и украсяван навсякъде, където съм работил.
Кажи на Дюк да изпрати някой друг.
Виж. Знам, че можеш да намериш пътя към магазина за обувки,
но аз бях 12 години на бойното поле.
И от колко време работиш за "Екуикром"?
Достатъчно дълго. - Колко?
Три седмици.
Цели три седмици? Всеки ден?
Е, аз прекарах последните 14 месеца под прикритие в "Бъркет и Рендъл".
Аз съм помощник управител на "Каунтъринтелиджънс". Влязла съм навътре.
Така че нека се разясним. Аз съм ценният кадър тук. Ти си един разносвач.
И единственото нещо, което ще ти дам, е едно съобщение.
Кажи на Дюк, че не искам да те виждам никога повече.
Изкарвам си хляба с ръководене на полеви агенти. Има само два начина да го правиш.
Или им носиш цветя,
или ги провесваш за кокалчетата през прозореца.
Може би си толкова свикнала краката ти да са вдигнати и не го осъзнаваш,
но ти си с главата надолу, сестро.
Моя си.
Имаш 10 секунди да си разкараш ръката от мен. - Или какво? Вече няма да ми бъдеш приятелка?
Харесвам тази работа. Харесвам парите, харесвам работното време.
Така че няма да отида никъде, а ти ще го преодолееш,
защото ако пак споменеш, че не искаш да работиш с мен,
или че сме се срещали преди, или че мислиш, че някой друг ще свърши по-добра работа,
ако бъда сменен поради каквато и да е причина,
ще се обадя на тези духачи в "Бъркет и Рендъл"
и ще им кажа, че имат шпионин на "Екуикром" в сърцето на охранителния си екип.
Ще е срамота последните 14 месеца да заминат в канала, нали?
Та, къде ми е пратката?
Кажи на Дюк, че е тази, която е чакал.
Ако прецакаш това, ще ти съсипя живота. - Мислех, че това вече го опита.
Искаш ли последен шанс за онова извинение?
Какво точно каза? Какви бяха точните й думи?
Каза "кажи на Дюк, че е тази, която е чакал".
Искаш ли ти да го направиш? - Давай.
Леко. Просто... Просто, нали знаеш, издърпай го.
Бавно. Бавно, бавно. - Дюк.
Добре, давай.
Пам, Пам, леко, не го късай. Пам, Пам! Просто... внимателно.
За Бога, Дюк, успокой се малко.
Направи нещо полезно. Провери отпечатъците на Тъли.
Еха. Погледни това.
Това ли е голямата?
Трябва да се обадя на Гарсик веднага. - Да.
Хайде. Трябва ми подсигурена линия за "Екуикром".
Как сте? - Добре. А вие?
Хюстън, това е било през седмицата.
Кои са те?
Изследователи във фабрика за аромати, когато не продават екстази там.
Проследете ги.
Пазарният координатор за западния бряг на поделението "Флоур Макс".
Върна се от обяд в петък и подаде оставка.
Неочаквано? - Много.
Има три деца в частно училище, току-що ипотекирал къщата си
и жена му има заболяване на сърцето. - Добре.
Провери балансите му, телефонът, имейлът и намери прогнозата на жена му.
Старши вицепрезидент, Медицински факултет. Обадил се в неделя,
загубил си лаптопа на летище Денвър.
Защо изглежда познат?
Имал куфарче, пълно с проекции за продажби, откраднати миналата година.
Този ли е човекът, който купи лодката? - Същият.
Добре. Изпратете му един екип на главата. - Пратих тази сутрин.
В съвещание сме.
Сега? Всички?
Казаха ли защо?
Тъли е. Г-н Тъли слиза.
Иска целият етац да се събере след 5 минути.
Дик, просто имаш много зает график днес.
Да, ами, нещо изникна.
Имаме презентация на шампоан против пърхут в 3 ч.
Отмени я. - Вече са в сградата.
Нека е утре.
Групата за полиране на нокти "RD" от Германия са за 3:45 ч.
Отмени я.
Имате насърчителна телеконференция за памперси
в 4:15 ч. - Запиши я.
Тук са и за капките за отпушване на нос, относно подписването за марката.
Искаха 15 минути... - Отмени я!
И пастата за зъби. И вечерята за боята за кола. - Отмени всичко.
Добре, нека се погледна.
Трябва да има още един автомобил.
Да. Промяна в плана. Отиваш с тях.
Всички отиват. Хайде, тръгвайте. Излезте и го продайте, хора!
Тръгвайте, тръгвайте! Хайде! Разкарайте се оттук!
Излез! Не я загасяй.
Започва да изглежда доста добре.
Дори не мога да ги различа. Кой е новият?
Този тук.
Това е 16. - Това е съвпадение.
Борис, почеркът?
100%. Това е Хауърд Тули.
Добре. "Бъркет и Рендъл", ние идваме!
Хора?
Дюк? Заключих се. Пак.
Да, стоя точно отвън.
Разбира се, че съм аз! Кой друг има този номер?
Да, добре. Дюк, знаеш ли, за всички пари, които харча за това,
можеше да ми дадеш код, който да запомня.
Сър!
Какво, по дяволите, е това?
Защо сме тук?
Тук сме днес, защото правилата се промениха.
Тук сме, защото зданието на почтеността бе толкова поругано и обезобразено,
че сега е малко повече от вехт спомен.
Тук сме, защото вече не е достатъчно да имаш най-добрите идеи
или най-доброто производство, или най-добрият канал, по който да доставиш продукта си.
"Тук сме днес, защото се намираме в свят, където лицемерието и кражбата
са изпробвани всекидневно като заместители на нововъведенията и упоритостта".
"Изпробвани всекидневно". Какъв боклук. Можете ли да повярвате?
Това идва от човек, купил бунище, за да ни разглежда боклука.
Вярвам, че миналото на всички успешни усилия
могат да бъдат сведени до редица решителни моменти.
"Има моменти в историята на всички неща,
когато разположението на единствена..."
...където разположението на една единствена молекула може да различи
триумфът и катастрофата.
В смисъл, кой пише с мастилена писалка вече?
За Бога. Колко превзето е това?
Стаята, в която сме сега, цялата тази програма,
бе създадена с очакване за един такъв момент.
Вие сте най-добрите в това, което правите.
Избрани сте според този стандарт. Плащано ви е и са се отнасяли с вас съобразно него.
И никога не са ви проверявали както сега ще бъдете проверени.
"Бъркет и Рандъл" ще пуснат нов продукт
в много близко бъдеще".
И докато не мога да разкрия естеството на този продукт,
повярвайте ми, че чрез простото обявяване на развитието му...
"..."Б и Р" драматично ще се изкачат на върха на глобалния маркетинг".
Няма нужда да обяснявам на никого в тази стая
защо размерът, детайлите, самото съществуване на този продукт
трябва да са толкова добре защитени.
Очаквам най-доброто от вас в предстоящите дни
и ви обещавам, че ако останем съсредоточени и бдителни,
ние, всички ние...
"...ще преуспеем".
Какво, по дяволите, държи там?
Дик? Дик? Не бъди негативен сега.
Дик!
Трябва да сме позитивни. Ей, огледай се.
За това сме тук.
Когато дойде при мен, първият разговор, това е.
За това създадохме екипа.
Знам какво прави. - Дик. Дик!
Погледни ме. Тук имаме страхотен екип.
Да. Толкова сме подготвени. Толкова сме готови да се разгърнем.
Само кажи, ние ще пуснем звяра, Дик.
Ще разкъсаме това. - Той само пресмята последиците, Дюк.
Не. Грешка. Имаме напредък тук. - Имаме напредък? На това напредък ли му викаш?
Имам събрание на акционерите след 9 дни.
Той не мисли за това.
Да не си си загубил шибания ум? Това е всичко, за което мисли.
И, повярвай ми, ако има нож, ще го използва точно тогава,
защото така бих направил аз! Да.
Не, бих изчакал, докато стои изправен сред добрите стари овации.
Бих изчакал, докато е толкова залят от възлюбени вълни на обожание,
че не може да чуе звукът на собствените си пагони,
когато се удрят в шибания под!
О, Господи, той ще ме съсипе.
Казах ви да не правите планове за почивка.
Ще искат да знаят защо. - Значи са в грешният бизнес.
Как трябва да го направим, ако не знаем какво пазим?
Виж, не знам. Предполагай, че може да е всичко.
Главната компютърна мрежа на "Б и Р" е цял звяр.
В смисъл, прекарахме последните 10 месеца, изследвайки я.
Не стигнахме доникъде.
Кодовете за защита и системна бдителност
са точен еквивалент на всичко, което имахме в Пентагона.
Добрата новина е, че "Б и Р" са купили 200 копирни машини миналия месец.
Направихме малко посещение на продавача
и направихме малко промени на едната пратка, преди да потегли.
Наричайте това Призракът.
Не е бърз, не е лесен, но това устройство тук
ни позволява да откраднем движението на сигнали
без да оставяме никакви електронни следи.
Ето. В момента прихващаме копирна машина в отделът им за Човешки ресурси.
Все още планираме, но се добрахме до 12 пратки вече.
Отделът на "Б и Р" за Изследвания и развитие в Уестчестър
не е поднасял голям и нов продукт на пазара от 1997 г.
Въпреки това, ние го направихме приоритет за наблюдението ни.
Първо, очертаваме размерите на трафика,
и качеството на колите на паркинга.
Второ, проследяваме портфолиото им на стоковата борса и вноските им по ипотеки
на всеки, когото видим.
И трето, наблюдаваме честотата на пазаруването по интернет
и изследвания за порнография вътре в тази лаборатория.
Акциите са паднали, порното се е покачило, и има достатъчно свободни паркоместа.
Нищо не се случва тук.
Убедени сме, че какъвто и да е този нов продукт,
той идва извън компанията.
Веднага щом тази среща приключи,
ще прегледаме всяка придобивка, която "Б и Р" са имали през последните 18 месеца.
Ще го намерим.
Тази сграда на "Б и Р" има много подсилена охрана.
Същото за нас като компютъра.
Постоянно се виждаме покрай тази сграда,
но не отиваме никъде.
Тогава правим голямо откритие. Отделът за пътуванията не е в голямата сграда.
Отделът за пътуванията е на четири пресечки оттам и сградата му е много по-различна.
Много проста и много основна. - Да, това е златна мина, Дик.
Общо взето те контролират всички търговски пътувания на "Б и Р",
така че всеки личен самолет, кола, лодка, хотелска стая, всичко минава през тях.
Момчетата имат някои страхотни идеи за това как да ни вкарат вътре.
Много проста и много основна.
Кълна се, толкова беше голяма.
Не, шегувам се.
Не започвай пак. Преведи това?
Винаги се шегуваш. - Не е така. Много сериозен човек съм.
Ще се върна след малко.
Здрасти. Помниш ли ме?
Да, аз... - Хвана се.
Съжалявам, аз просто... - Просто какво?
Не си спомням кой сте. - Не се и опитвай.
Моля? - Може ли да предложа нещо?
Малко професионална учтивост щеше да направи това много по-малко неловко.
Откъде ви познавам? - Откъде ме познавате ли?
Еха. Това е добро представяне.
Повярвай ми, прекарах доста време, мислейки как би било това,
къде ще бъдем, какво ще кажа, какво ти ще кажеш,
но не съм мислил, че ти... - Съжалявам. Просто...
Наистина ли искаш да продължиш?
Виж, очевидно си ме объркал с някой друг.
Не знам, не съм страхотен с имената. А трябва. Опитвам се
С лицата съм определено по-добре. С лицата съм за 5 или 5-.
Това, в което съм добър, където се отличавам, са хората, с които съм спал.
Традиционно ми е силната област.
Виж, не знам за кой ме мислиш, но...
Съблазни ме, прилъсти ме, изчука ме,
след това ме упои и прерови хотелската ми стая.
Колко е извратено това? Последното, което помня, преди да изгубя съзнание,
беше колко те харесах.
Съжалявам. Съжалявам, не мога...
Мислиш, че това е смешно? - Аз... не, аз...
Не, не е. Съжалявам. Просто...
Това... съблазнила съм те? Теб?
Признаваш ли си? - Аз...
Просто... Не, аз... Не,аз... - Нямаш право да го правиш.
Нямаш право да се смееш за това.
Това е неприемливо. - Не. Знаеш ли, прав си.
Не е забавно. Сериозно. Напълно.
И не е заради теб. Не е. - Какво, по дяволите, значи това?
От напрежението е. Нерви. Нервен смях, очевидно.
Еха, коляното ти. Оправило се е, нали?
Да, с тази скоба и всичко това, наистина изглеждаше, че те боли.
Коляното ми е добре, благодаря.
Имаш ли представа през кое ми влезе, заради теб?
Мога да си представя. - Само това ли ще кажеш?
И... съжалявам.
Виждам.
Това е... не знам. Смехът. Не знам той за какво беше. Беше от...
От нерви. От вина. Много вина. И съжаление.
Разкаяние. Просто от много неща.
Предполагам вече знаеш, че
работех за Агенцията, така че, да, има го и това.
Гадно е. - Да.
Тогава бяхме под голямо напрежение.
Това е напълно незадоволително.
Е, какво имаше предвид?
Искам да кажа, що се отнася до отмъщение.
Минаха 3 дни. Не мога да подредя стаята, ако никой не отваря.
Добре, добре. Ще се погрижа за Джон и Йоко. Връщай се на работа
Здрасти.
Какво е това?
Равносметката.
Лоша ли е?
Ние бяхме лоши.
Колко лоши?
Бяхме много лоши.
Бяхме много добри в това.
Струваше ли си?
Много.
Много си струваше.
О, Господи. - Какво?
Сега е...
Обяд е. 12:15 ч. е. Какво стана с обаждането ми за събуждане?
Оставих поръчка за събуждане.
О, Господи! Това не се случва. Днес не е денят, в който да не ме събудят.
Господи! Не мога да повярвам, че не ме събудиха.
Имах полет в 10:30 ч.
В момента трябваше да кацам в Женева.
Вероятно си ми казала всичко това. Просто не си го спомням.
Не. Не бих могла. Строго секретно е.
Да, аз трябваше да съм в Кайро преди два дена.
Каза, че е Лондон. - Въпросът е, че го разкарах.
И никой не е звънял тази сутрин?
Ти беше тук. - Спа дълбоко.
Какво казваш? Че съм отговорил на обаждането и не съм ти казал?
Кога го поръча, така или иначе?
Снощи. - Аз къде бях?
В банята.
Бяхме там заедно. - Когато отидох за лед.
Докато аз чаках?
Не мога да повярвам, че не се обадиха.
Измъкна се от ваната, за да си поръчаш събуждане!
Това е петзвезден хотел. Как се е случило?
Добре дошла в Италия.
Виж, казах ти, че е секретно. Не би трябвало да ти обяснявам това.
Е, това победи Дубай.
Какво? - Все още съм прав, нали?
Ето. Виждаш ли? Ето го.
Ако търсиш кодовете за въздушна защита на Египет,
пазя ги в чорапите си напоследък. - Виждаш ли, знаех си.
Никога няма да го преодолееш, нали? Не би могъл.
Опасявам се, че това е поверително.
Мислиш, че всъщност си играя с теб? - Лудост, нали?
Това като задача ли ти се струваше? Три дни? Всичко това?
Каква е била целта? Да загреем одеялата?
Кой знае, може би не си искала да отида в Кайро вчера.
Господи, толкова е тъжно.
Защото точно това си мислех.
Може би ти ме разиграваш, затова отмени полетът ми.
Това е просто някакво отмъщение, за да ми отмъстиш за Дубай.
След това си мисля колко е ужасно да си мисля така.
След това осъзнах, че и двамата мислим така.
После си мисля,
затова ли си струва толкова?
Това ли е?
Че знам, че си мислиш точно това, което и аз?
Защото след това си мисля, че и двамата мислим така, заради това, което вършим?
Дали сме добри в това, което правим, защото мислим така?
Всеки мисли така. Просто не го казва.
Цивилните не мислят така. - Глупости.
Никой не вярва на никого. Ние си го признаваме. - Добре. Тогава си признай.
Аз? По-добре ти да си първа. - Защо? Аз какво крия?
Това не беше случайност, нали?
Да сме тук. Да се срещнем така.
Беше дошла да ме търсиш, нали?
Би ти харесало, нали? - Въпреки това съм прав, нали?
Защото ти си дошъл да ме търсиш?
Но защо? Само заради това?
Не е ли достатъчно? - Не и за теб.
В какво се забъркахме, Клер?
Можеш ли да си представиш такъв живот?
Колко бихме се забавлявали? - Не сме ли затънали достатъчно?
Имам предвид, ако имаме парите.
Продължавай. - Колко мислиш, че биха ни трябвали?
20 милиона? - Мислех си за 40.
Какво трябва да направиш, за да получиш 40 милиона?
Да бъдеш частен.
Да бъдеш умен.
Да ти провърви.
Колко умен?
Достатъчно, за да избереш правилния партньор.
Частен, имаш предвид... - Корпоративен.
И да имаш късмет?
Да бъдеш някъде, където нещо се случва.
Да бъдеш там пръв, да го чуеш пръв.
Нещо вътрешно. - Нещо голямо.
Но да го направиш правилно. - Обмисли го добре. Отдели време.
Знай къде е изходът, преди да влезеш.
Знаеш ли какво си мисля? - Мисля, че идеята ти харесва.
Мисля, че ти липсвах. - Мисля, че си отменил събуждането ми.
Значи сме квит.
Да, разбрано.
Добре, имай търпение.
Не, зад ъгъла сме, до теб.
Ще бъда в готовност.
Тръгна ли? - Да.
Значи много проста, много основна, нали?
Планът е добър. Зависи от него.
Има страхотна репутация.
Вижте, Гарсик казва, ч е ще вали огън след 6 дни.
Ако имате по-добра идея, кажете ми сега.
Добре. Залавяйте се за работа.
О, Господи. - Извинетe.
Погледнете. Толкова съжалявам.
Ето ме тук, размотавайки се, приличащ на свиня.
Погледнете. Вие...
Добре съм. Наистина. Няма нищо.
Какво беше, преди да дойда тук?
Ябълково мартини.
Звучи добре. Добро ли беше?
Да, много добро. Страхотни са.
Дай ми две такива, моля.
Пристигаш или заминаваш?
Събудих се в Ноксвил, трябва да спа в Белгия,
а ето ме в Ню Йорк, чакайки ябълково мартини.
Предполагам просто не съм сигурен.
Баща ми беше от Тенеси. - Шегуваш се. От къде?
Западната част на щата. - От къде?
Просто един малък град. Всъщност е кръстен на нашата фамилия.
Няма да ме караш да налучквам, нали?
Бофърд.
Стига бе! - Какво?
Това някаква шега ли е? - Не, изобщо.
Преди ловях риба в Бофърд. Отраснах в Дарнъм, в съседният окръг.
Е, това е името ми! Бофърд. Барбара Бофърд. Ето, погледни.
Погледни.
Мамка му.
Приятно ми е да се запознаем, Барбара. Аз съм Джими Тиърни.
Не приличаш на Джими. - Е, всъщност е Джеймс.
Е, всъщност е д-р Тиърни. Ще ме извините ли?
Да, взе ли ги?
Никой там не може да ми помогне?
И какво, да чакам на летището цяла нощ?
26 долара.
Не. Не, не. Не е твоя вината. Добре, да. Благодаря.
Проблеми с пътуването?
Да.
Аз съм педиатър кардиолог.
Отваряме клиника в Етиопия, а екипът ми е там и ме чака.
Трябваше да летя за Брюксел тази вечер и после оттам за Найроби,
но билетът ми бил забавен. Така че имам полет сутринта,
но сега ми казват, че е твърде късно да получа билет сега,
така че ще трябва да прекарам нощта на летището,
само за да се уверя, че ще се кача на самолета.
Всичко, което ви трябва, е полет до Брюксел сутринта?
Миличък, аз с това си изкарвам хляба.
Трябва да сме тихи, ясно?
Без надничане. Надничаш!
Не мога да повярвам, че го правя.
Върни малко. Искам да го видя пак.
Да докараме всичко тук.
Точно тук. Какво пише?
Тук ли? - Прочети този.
Какво пише?
Защо не сме на 3 терминала?
Не разбирам защо имаме само два. - Колко очи имаш?
За Бога, Дюк!
Взимаш си това за вкъщи, нали? - Защо?
Получи ли съобщението? - Не знам. Току-що излязох.
Прочете ли доклада ми миналия месец? - Кой по-точно?
За уязвимостта в офиса за пътувания.
Не си спомням.
Ще се видим горе.
Добре, какво търсим тук? Дай ми някакво число.
Около 10 - 12 минути. - И после какво, получавам всичко?
Шест години с разписания за пътувания.
Осем минути. Осем минути. - Страхотно.
Добре.
Страхотна работа, Рей.
Наистина. Несравнима.
Кой е този? - Не сме сигурни.
Господи.
Тази да не е, където са на бюрото?
Той агент на "Екуикром" ли е?
Да, ако е, значи е нов. Нямаме го записан.
Мисля, че вкарват нови играчи там.
Доведете тази жена тук.
Мислих си, че трябва да проведа интервюто в офиса за пътуванията.
Да разтърся клетките им. Да видя дали някой...
Не, искам я тук. И не й казвай абсолютно нищо.
Просто си мислех... - И Клер ще направи интервюто.
Но, Нед, аз написах доклада. - Не.
Искам да говори с една жена.
Добре, предположение А: "Бъркет и Рендъл" имат нов продукт.
Предположение Б: не са го развили напълно.
Съгласен съм.
Взехме всяка компания, която "Б и Р" са купили през последните 18 месеца.
Това са 57 придобивки.
Изключихме всички, в които продуктът е познат или е вече на пазара.
Останахме с... - 28, 28 компании.
Не можем да се ровим по-надълбоко за тях. Нямаме време.
Затова търсим модели.
Снощи Дейл направи хронология и открихме един ден през миналия март,
когато "Б и Р" са купили седем компании за един следобед.
Това нормално ли е? - Не.
Значи крият нещо.
Какво крият? - Мисля, че е в Дънлуди, в Джорджия.
Просто насложихме данните от офиса им за пътувания на нашият календар.
Няма да повярваш какво движение е имало миналото лято
между Ню Йорк и Дунлуди, Джорджия.
Хауърд Тули е направил поне шест отделни посещения,
никое от които не е било записано в официалния му график.
Та, какво, по дяволите, има там?
Нящо, наречено "Лаборатории Формавейл".
Мисля, че трябва да изпратим момчетата там веднага.
Той пък къде отива?
Заради начинът, по който говореше за децата, нали разбирате.
Как помагал на малките деца и как поправял разбитите им сърца.
И знам, знам, че трябва да зная това, и не съм...
наистина не съм наивен човек.
Но... Но децата и малките им сърчица...
И, да, почувствах се специална, че мога да помогна на него и на децата.
И, да, той беше сладък, признавам.
Всичко му беше наред и беше чаровен.
Имам предвид, специален.
Специален, сякаш нямаше никой друг на света, освен мен.
Вас не са ли ви карали някога да се чувствате специална?
Може би при вас се случва постоянно.
Да, вероятно имате някой, който да ви кара да се чувствате така постоянно.
Знаете ли? Дори не ми пука.
Правете каквото ще правите. Защото знаете ли?
Хареса ми!
Струваше си.
Толкова си струваше.
Невероятно си струваше.
Да? - Здрасти, аз съм.
Подранил си. Сега влизам. - Бягах.
Добре ли мина? - Без проблем. Господи, сигурно се чувстваш добре.
Не мога да повярвам, че дойде толкова бързо.
Съжалявам, но два месеца са просто прекалено дълго време.
Какво? Да не... Да не си преместил срещата? Да не си отишъл по-рано?
Всичко е наред. Нямаше много какво да се прави.
Направи ли го както трябва? - Кое?
Каза ли им? - Разбира се.
И нямаш нищо против това? - По-добре да е така, нали?
Как?
Как...
Как го направи? Просто...
Влезе там и какво, каза "напускам"? - Общо взето.
Сигурно са се опитали да те убедят да не го правиш. - Не точно, не.
Не може да са били щастливи, че си тръгваш. Не може да е било толкова лесно.
Какво се опитваш да ми кажеш?
Не си го направил, нали? - Чакай малко.
Няма начин просто да са те оставили да си заминеш.
Чакай. - Просто отпраши? Просто си тръгна?
Не, не. Чакай малко.
Отговори на въпроса. - Те накараха ли те да останеш?
Отбягваш въпроса. - Направиха го, нали?
Това е класика. - Накарали са те да останеш.
Знам това, ясно. - Напусна ли или не?
Отричай всичко. Не признавай нищо.
Прави противоположни обвинения. - Това правиш ти.
Попитах те как е минало, а ти го отбягваш!
Как е минало? Току-що приключих 12-годишна кариера в МИ6.
Прекарах час, подписвайки декларации за дискретност,
написах бърза оставка, предадох акредитивите си
и напуснах единствената работа, която някога съм имал,
а сега, точно сега, получавам много отличително впечатление,
че си променила мнението си, запазила си работата си, и си ме оставила на студа.
Те ме умоляваха да остана.
И не ми се обади да ми кажеш това сутринта?
Не можех да рискувам.
Невероятна си.
Бях напълно изненадана. - Не мога да повярвам.
Надявам се да си пазиш паспортите.
Какво да правя сега? Не мога да се върна.
Трябва да приличаме на двойка, за да изглежда добре, но...
Напълно съм изпържен.
...ще ни трябват свестни паспорти.
За какво говориш?
Взех всичко, до което успях да се докопам.
След като ме умоляваха.
Кучка такава.
Признай си. И ти не ми вярваш.
Цялата следа.
Това е ако се интересувате и от двете сгради, защото и двете са достъпни сега.
Около 22,000 квадратни метра, вентилацията е включена към цената.
И имате отделни системи за филтриране за лабораторията, офисът, складът и товарната.
Чудесно е и е чисто. - Да, наистина.
Последните наематели оставиха мястото в чудесно състояние. Няма и петънце.
Какъв бизнес са имали?
"Формавейл" ли? Само да знаех. Някакви биотехнологии.
Взеха мястото, натовариха съоръженията си и тогава за последно ги видяхме.
Господи, даже сами си извозваха боклука.
Кронин Партиз. Рони Партиз.
Д-р Роналд Партиз.
Това е отпреди 10 години, в Албания.
Завършва гимназия, на тази снимка е 15-годишен,
но е умно дете.
Возят го безплатно до Корнел.
Намира път към отдела по биохимия.
Две години по-късно е в училище по медицина.
На 18 г. е, прави изследвания с някои големи клечки,
оценяват го добре, вписва се.
През 1999 г. публикува статия в списание, наречено "Американски дерматолог".
Относно? - Нещо за гъбички.
Какъв вид гъбички?
Няма значение.
Няма значение ли? Всичко има значение.
Плагиатствал я е. Откраднал я. Хванали са го веднага.
Изритали го от Корнел. Той направил магазин в гаража на родителите си,
започнал да работи върху някакъв вид крем за кожа,
Да, нещо, наречено...
Какво? - "Пролетна кожа".
Опитал се да го продаде на аптеките в този регион.
Сигурен ли си, че това е крем, а не лосион?
Защото много хора ги бъркат. - Не знам.
За Бога, Дюк, да вземем това. Да го вземем. В смисъл, ако...
Ако имаше дори малък шанс този да е тайното оръжие на Тули,
ще ни трябва много повече от този скапан среден успех!
Трябва да ми вземеш неговия крем! Покажи ми крема!
Дик, банкрутирал е веднага. Било е провал, ясно?
Не мислим, че кремът и отговорът.
Значи, сега Рони Партиз е дълбоко заровен,
2002-2003 г., нищо.
Все едно не съществува. Няма данъци, нито банков архив, нищо.
После, две години по-късно, влиза в банка в Атланта
и изтегля 500,000 долара кредит и бизнес визитка от "Формавейл".
Работихме здраво, работихме бързо,
а още не можем да намерим нищо за "Формавейл".
Нямаме продавач, нямаме застрахователна компания,
нямаме никой там,
който да знае какво по дяволите прави "Формавейл".
Преглеждаме записите за пътувания на Ню Йорк.
Хауърд Тули отскача до Дънлуди като шофьорче.
Да, и два дена след като Роналд Партиз продава лабораториите на "Формадейл" на "Б и Р",
три бронирани коли спират пред сградата.
Не, не е така. "Б и Р" изпращат охранители там,
които да охраняват стоката, която пътува през нощта.
Имай предвид, че "Б и Р" все още трябва да разкрият финансовите си отчети,
показвайки завоеванието.
И добави факта, че Рони Партиз живее през последните 6 месеца
в луксозен апартамент за по 10,000 $ на ден в хотел "Атлантис" на Бахамите.
И малкият боклук играе бакарат,
когато е достатъчно трезвен, за да слезе до масите,
за сумата от 300,000 $ на седмица.
Дюк, мамка му, трябва да спреш да се мотаеш
и трябва да се захванеш с този.
Забрави за стаята му.
Там е като Форт Нокс. Ще бъде мащабна операция.
Казах ти. - Какво искаш да направя?
Изпий едно.
Това е загуба на време. Искаш просто да седим тук цяла нощ?
Виж го, парализиран е. Не може да напусне, дори да иска.
Защо не ми дадеш кредитната карта, да ме оставиш да вляза в играта.
Масата е за 5,000 $.
Няма нищо. Ще разделя печалбата си.
Забрави.
Виж, може би си прав.
Може тази вечер да не отиде никъде.
Какво ще правим?
Днес ще наблюдаваме така, а утре...
Утре ще намерим някой, който работи горе в онези стаи, ясно?
Как върви, колеги?
Да, добре сме, благодаря. Много добре. - Радвам се да го чуя.
Надявах се да ми помогнете.
Трябва да хвърля поглед на ключовете за стаите ви.
Това е интересно.
Да, наистина е интересно.
Една камериерка току-що намери някакви луди неща в няколко стаи горе.
За това ето какво ще направим.
Питиетата са платени.
Ще трябва да се поразходим.
Имам предвид, сега.
Ей, хванете го! - Пусни ме.
Толкова е тежко.
Кой мислиш, че е?
Трябва да е това нещо. Новото нещо, нали?
Има логика.
Какво друго може да е?
Здрасти, започвах да се притеснявам. - Слязох от самолета
и за минута помислих, че ме следят. - Кой?
Не знам. Вероятно просто съм била параноична.
Това e лудост. Никой не знае, че сме тук.
Знам. Знам, но не знаех какво друго да правя. Трябваше да се измъкна.
Карах в кръг два часа. Просто... не знаех какво друго да направя.
Исках да се обадя, но си помислих "Господи, всичко тук е подложено на риск".
Не исках да бъда немърлива.
Боже, миришеш добре. - Моля те, мириша на кола под наем.
Еха. Това е изумително.
Подобрих го. - Това е повече от подобрение.
Ще празнуваме. Имам добри новини. Всъщност, повече от добри новини.
Заковах го. - Какво си заковал?
Вътре сме. Намерих го. Отговорът. Ключът. Верликият план. Заковах го!
Шегуваш се.
Ела тук. Седни. Просто седни. - Добре.
Колко пари мислиш, че бяха похарчени за замразена пица миналата година?
Какво? - Замразена пица. Колко е голям пазарът?
1 милиард долара. Това е само от пица.
Не говоря за спагети, палачинки или какарони със сирене.
Просто пица. Велик план, нали?
Първа цел - голям пазар. Има го.
Втора цел - конфликт, нали?
Да намериш пазар, където конкурентите се мразят толкова много,
че ще направят всичко, за да спечелят.
Замесваме се, ръководим всичко. Когато цената е добра, зарязваме го.
Само трябва да намерим ъгъл.
Може да сменим страните, може да пазаруваме,
да купуваме акции, да ги продаваме, каквото и да е. Има стотици начини.
Компанията се казва "Бътър Милс", ясно?
Преди около два месеца
собственикът, г-н Бътър Милс, си седи вкъщи, гледайки телевизия с внучка си.
Има една реклама в сутрешното детско
за нещо, наречено Двойнопрепечена пица.
Този работи с двойнопрепечена пица 5 години,
инжестирал 50 милиона, голям нов продукт за него.
Проблемът е, че още не го е завършил.
Рекламата, която гледа, е за двойнопрепечени "Flakey Fresh".
Откраднали са концепцията му, формулата му, опаковката му и рекламната му кампания.
Така че г-н Бътър Милс иска кръв.
Свалили са ръкавиците. Извадили са чековата книжка.
Ето най-добрата част...
Познай кого избраха за Управител на операциите?
Вчера си намерих работа.
Какво? - Затова бях параноична.
Как така си си намерила работа?
Не можех да ти се обадя да ти кажа.
Не мога да повярвам.
Нали щяхме да го правим заедно?
Беше прекалено добра... - Не, имахме план.
Знаеш ли, съгласихме се. Казахме, че ще преодолеем всичко.
Преодоляваме го. Правим го заедно. Казахме, че никой няма да се движи сам.
Рей, моля те. - Какво можеш да извлечеш?
Разбира се, че можеш. Дори не си почнала още. Клер...
Клер, виж, знам, че казахме, че ще отидем,
ще си намерим две работи и ще видим коя ще се окаже по-добра,
но с това, с пицата,
в смисъл, можем да избутаме цял план. Перфектно е.
И можем да сме заедно.
Виж, аз намирам работа, ти работиш по стратегиите ни за бягство.
Нали знаеш, правиш си документи, уреждаш банките, офшорни сметки за прехвърляне.
Каквото ни трябва, ти го разработваш и аз го изпълнявам, разбираш ли?
Аз ще се издигна. Ти ще кандидатстваш, ще се срещнем.
Ще се харесваме, ще се мразим, каквото работи най-добре.
При кого прие работата?
"Екуикром".
Местен? - В Ню Йорк.
Всъщност са две работи.
"Екуикром" искат да ме наемат под масата,
и да ми намерят работа в контраразузнаването
за "Бъркет и Рендъл".
Искат да си къртица?
"Екуикром"?
В Ню Йорк?
Къде е това с пицата?
В Кливлънд.
Каза, че са ти предложили работата.
Разбира сe. Те ме обичат.
Приел си на място. - Какво, като теб?
Нямаше нищо формално.
Виж, сериозно, не е нужно да я приема.
Да, има логика.
Как ще се виждаме изобщо?
Много, много внимателно.
Това е, което искахме, нали?
Така мисля.
Ела тук.
Г-це Стенуик?
Някой е направил огъня.
Някой е бил пръв.
Нямам предвид идиотът, който намерил горяща клечка и я разпалил.
Имам предвид този, който е направил огъня.
И докато това познание не било откраднато,
този човек бил най-силният на планетата.
Да си първи означава нещо.
Да си най-добър.
Това е нещо голямо.
Означава, че имаш възможността да се възпроизвеждаш с най-висока честота
и с най-желаните партньори.
Означава, че твоето поколение има най-голям шанс да оцелее
и по-добра възможност да създава собствен огън.
Аз лично мисля, че човешката еволюция си е свършила работата.
Живеем в свят, където хората, които могат да направят огън,
имат наклонност да носят презервативи,
да седят в казинота и да се напиват до припадък.
Вярвам, че самостоятелната еволюция е заменена от нещо друго.
От споделена еволюция.
От обществен спор, така го кажете.
Г-це Стенуик, аз вярвам в корпоративната еволюция.
Вярвам, че корпорацията, която е първа, която е най-добрата,
има възможността да произвежда с най-висока честота
и с най-желаните пазари,
и че нейните акционери, следователно,
имат най-добрият шанс за оцеляване и повторни инвестиции.
Не вярвам, че сте запозната с услугите,
които вие и г-н Бауър предложихте на тази корпорация снощи.
Просто си вършихме работата, сър.
Г-н Партиз може да изглежда глупав,
но той е всичко друго, освен това.
Той даде на "Бъркет и Рендъл" подарък, който ще промени бизнеса ни,
и живота ни завинаги.
Така че въпросът, г-це Стенуик,
е дали ще продължавате да вършите работата, за която толкова отчайващо ни трябвате,
без да знаете какви са залозите.
Можете ли да вършите своята работа, без да знаете какво точно защитавате?
Това, което трябва да разбера, е...
Мога ли да споделя огъня си с вас?
Малко проблеми на бойното поле, Рей?
Какво имаш предвид?
Ами, току-що получих обратно съобщение от Клер,
иска да се срещне с Гарсик.
Това е ужасна идея.
Да, и аз това му казах. Но сега той иска директен контакт.
Забрави.
Парите са негови. - Да, но тя е мой агент.
Казах ви, когато започнах тук. Веднъж щом е моя, ще я контролирам по моят начин.
Да, но въпросите се умножиха, Рей. Само нея ли контролираш?
По-добре ми го обясни.
Американското посолство, Дубай, ти и аз, 4-ти юли, 2003 г.
Намети си някой друг, който да занимаваш.
Червени, бели и сини маргаритки. - Стой далеч от мен.
Аз носех наколенка, а ти - пръстен на крака. Първият пръстен за крак, който бях виждал, впрочем.
Признавам й го. Тя е едно студено, лошо късче лед.
Кога ви изпрати това? - Не го е записвала тя. Ти си бил.
Имахме бръмбар в телефона ти. Следяхме всичко.
Трябваше. Нов в екипа? На толкова късен етап?
Какво да ви кажа? Кучката напълно ме изцеди.
Вижте, ако знаех, че е тя, никога нямаше да приема работата.
Не, не. Не ни каза истината, Рей. - Уволняваш ли ме, Дюк?
Защо не го направи тогава? Защо не ме уволни в онзи ден?
Защо ме задържа? - Защо ли?
Защото си най-големият люлеещ се х*й, който някога съм виждал.
Хайде бе! Мислихме, че я губим.
Мислихме, че я следим от толкова дълго, а тя е излязла от релсите.
И затова те доведохме.
Но това? Това е повече, отколкото някога сме очаквали.
Когато й се изсипа, когато я заведе в бара...
Имаш 10 секунди да си разкараш ръката от мен...
Или какво, вече няма да си ми приятелка?
Не, не. Пусни другото. Другото.
Добре. Ето.
Може би толкова си свикнала краката ти да са вдигнати, че не осъзнаваш,
но си с главата надолу, сестро.
Моя си.
Мамка му! Иска ми се да имах това, записано на видео.
"Моя си".
Кой друг знае за това? - Само аз, само аз и Дейл.
Значи само се шегувахте за срещата с Гарсик, нали?
Не. Не, това е наистина. Но не се тревожи за нея.
Очевидно тя няма нужда да знае, че ние знаем какво се случва,
така че ти продължавай... Нали знаеш, да се преструваш.
Разбира се.
Не знам, не съм добър с имената. А трябва. Опитвам се.
С лицата определено съм по-добре. С лицата съм за 5 или 5-.
Това, в което съм добър, в което наистина се отличавам, са хората, с които съм спал.
"Мой си". - "Ти си мой".
Трябваше да звъннеш.
Можеше да се прибера преди часове.
Къде ти е багажът? - На повикване съм.
Не. - Би трябвало да съм в Хюстън.
Трябваше да разкарам връзката ми. Беше единственият начин да открадна няколко часа.
Трябваше да ми звъннеш на пейджъра.
Седях в офиса и правех полеви доклади, за Бога.
Не можех да рискувам.
Дори от телефонна будка? - От където и да е.
Защо? Какво става?
Найджъл Бингъм. - Найджъл Бингъм?
Били сте заедно в Атина. - Беше ръководителят на отдела ми.
Все още ли е добър? - Страхотен е. Защо?
"Екуикром", Специалният отдел, наемат хора.
На Дюк му трябва полеви агент. Измислих начин да те вкарам.
Случва се, Рей. Това е война.
Как така война? - Като истински корпоративен бой до смърт.
Започна се. "Б и Р" ще направят ход.
Какъв ход? - Някакъв нов продукт. Нещо голямо.
Как така "голямо"?
Голямо, голямо като това, че имахме четири огромни техничски атаки миналата седмица.
Голямо като това, че преди три дни започнахме да проверяваме пароли на всеки час.
Тази сутрин получих съобщение от Дюк.
Иска да се раздвижа. Ще му отговоря утре,
че освен ако не ми намери страхотен полеви агент, с когото да работя, може да забрави.
Ти ще получиш тази работа.
Без да знам какъв е продуктът?
За това става въпрос. Никой не знае.
Просто трябва да стигнем там първи.
Ти от едната страна, аз от другата. Перфектно е.
Какво общо има всичко това с Найджъл Бингъм?
Той е приятел по чашка с Дюк. Играят карти два пъти седмично.
Звънни на Найджъл.
Току-що пристигаш, оставаш в Кливлънд,
полудяваш, звъниш на всички.
Кажи му, че отчаяно искаш да бъдеш в Ню Йорк.
Не си ли отчаян за Ню Йорк?
Разбира се, че съм, просто... - Просто какво?
Това с пицата става наистина напечено.
Ще пускаме "Замразена Хавайска" следващия месец, с ананас и шунка.
За пръв път някой прави това.
Поздравления.
Е, не е точно първият път,
защото тези невестулки от "Flakey Fresh" откраднаха идеята от "Бътър Милс",
и след това, това ще ти хареса,
разбрахме, че вицепрезидентът на Маркетинговия отдел има 22-годишен асистент,
който има 60,000 $ дългове към един телешоп. Бинго.
Наистина?
Тези нейни ли са?
Какво е това?
Прашка. Беше в гардероба ти.
Това е невъзможно.
Тогава на кого са?
На никого, защото е невъзможно. - Какво невъзможно?
Че някой ще ги остави или че ти ще забравиш, или че аз ще ги намеря?
Невъзможно, защото съм ти верен. Кой гардероб?
Кой гардероб ли? - Това е лудост.
Отричаш? - Абсолютно.
Единствената жена, която е била тук, откакто се нанесох, е хазяйката,
а тя не може да носи това и като гривна.
Тогава откъде са дошли?
Виж, кълна ти се.
Клер, кълна се. Кълна се във всичко истинско и свято,
че нямам представа на кого са. И фактът, че не ми вярваш,
фактът, че минахме през всичко, през което минахме,
а ти все още не ми вярваш, е, честно казано, обезпокоителен.
В този случай ще си ги сложа обратно.
Твои ли са?
Справи се.
Играеш си с мен?
Просто имах нужда да го чуя.
Толкова си разстроен? - Да, така мисля.
Но някак си и възбуден, нали?
Уловката е, че имам само 55 минути да ти се реванширам.
Забрави.
Никога не съм харесвал тази игра.
Всеки спорт, който слага лимит на точките ти, е пълна загуба на време.
300, това ли е?
Какво, ще се трепеш, за да направиш нещо, което други 9 милиона палячовци могат да направят?
Най-тъпото нещо, за което някога съм чувал.
Добре, не се обръщай, но тя току-що влезе.
Но сме наред, нали? Вижда ли ни? - О, да.
Изглеждам естествено, нали? - Свръхестествено.
Кой избра това място?
Проблем ли има? - Малко е светло.
Този джентълмен тук е... - Знам кой е.
Така ли? Дори с тази шапка?
Тя е трениран професионалист.
Да, да, това го виждам.
Определено...
Бихте ли... знаете ли какво, тук имаме бири.
Искате ли нещо? - Добре си е.
Умирам от глад. - Е, тогава трябва да ви нахраним.
Бих искала малко пица. Мислите ли, че имат пица?
Обзалагам се, че имат, да.
Или дори замразена пица. - Добре.
Не мисля. - Защо не отидеш да провериш?
Щеше да я помиришеш, ако имаха.
Не ми пука, дори да трябва да отидеш до Сицилия, намери на дамата някаква пица!
Бихте ли искали някакъв определен сос?
Изненадайте ме.
Пиперони.
С екстра сирене.
С гъби.
С гъби и лук.
Обикновена.
Хавайска. - Обикновена.
Гореща ли я искате или... - Да, гореща. Много гореща.
Изключително гореща.
Искате ли нещо за пиене?
Да, каквото и да е.
Какво става? Какво се случи?
Ти...
Трябва да намериш Дюк. Намери Дюк.
И трябва да му кажеш да ми намери подсигурена линия,
защото трябва да ми се обади веднага.
Тя какво каза? - Подсигурена линия.
Разбираш ли ме? И само, ако е сигурен.
Трябва да се кача на самолета, а той трябва да ми се обади,
но трябва да е безопасно.
Да, аз съм. Трябва ми Дюк. Веднага.
Така ли? Ами кажи му да побърза.
Какво правиш?
Аз ли?
Как стигна дотук толкова бързо? - Не достатъчно бързо, нали?
Напускаш? - Не мислих, че ще идваш.
Оставих сигнала, нали?
Също така си взела паспортите си и парите за път.
Половината пари. Моята половина.
Заклехме се. Никой не пипа парите от кесията, докато не е време да се омитаме.
Вярвах ти.
Което обяснява защо си бил вътре да ги проверяваш.
Кога направи това? - Кога?
Около 5 или 6 часа, след като свърших с Барбара Бофърд от Отделът по пътуванията.
Шегуваш се.
За това ли е всичко? - Това?
По средата на нещо сме, за Бога. Нямаме време за това.
Защо? Обяснението дълго ли е?
Върви.
Какво, по дяволите, каза преди малко на Гарсик?
Невероятен си. - Каква е тайната?
Ти я изчука! - Да. Заради нас. Заради проекта.
Не мога да повярвам, че я изчука! - Беше задача. Не беше кой знае какво.
Трябва да видиш снимките.
Ти си последният човек, на когото трябва да го обяснявам.
Единствената разлика между това и нашата първа среща,
е, че никой не бе упоен в кома и оставен да умре.
Оставен да умре? Беше заспал в леглото с усмивка на лицето!
Да, за 18 скапани часа! - Виждаш ли, ето.
Не можеш да преодолееш Дубай, нали? - Какъв е продуктът, Клер?
Казваш, че можеш, но не е така. - Какъв е продуктът?
Добре, знаеш ли, наистина се върнах, за да си събера нещата.
Да, тръгнах си. Бях готова да отпраша.
Взела съм парите, преполовила съм пътя, и изведнъж осъзнавам,
"Господи! Какво правиш? Това е добро. Може да проработи. Това е отмъщение.
Взимаме Дубай и курвата от отдела, да кажем, че сме квит, и никога повече да не го споменаваме".
И ето ме там, връщайки всичко,
загърбвам всичко, сякаш никога не се е случило,
и изведнъж осъзнавам, че нещо липсва.
Къде е Канадският паспорт на Рей? - Добре, намали.
Който знам със сигурност, че трябва да е там,
защото аз съм тази, която сглоби цялото това нещо!
Да, ясно? Да, аз взех Канадския паспорт.
Един паспорт. Защо? Защото бях параноичен.
Всичкото това изпробване, тестване и липса на вяра, то стига до теб.
Помислих си, какво лошо в това да имаш един малък парашут,
в случай, че самолетът падне?
Исках пропуск за фоайето. Това е всичко. Всичко, което беше.
А с жената от отдела, исках ли да се стигне дотам? Може би не. Но проработи.
И знаеш ли какво, това е моето прикритие. Винаги е било мое прикритие.
Аз съм развалина. Рогач. Мърляч. Това е моят лимит.
Ние тук се опитваме да изиграем тройна игра
на някои много умни и мотивирани играчи.
Какво искаш да направя, да играя с един зад гърба си?
Не говорех за ръката ти.
Знаеш ли какво? Преодолей го.
Знаеш ли какво? Готово.
Какво казваш?
Същото раздаване, нови правила. Ти си запазваш парашута, а аз - моя.
Толкова ли завиждаш? - Не, толкова съм съсредоточена.
Вложила съм две години в това
и последното, което ще направя, е да позволя на някакъв тъп, незрял личен багаж
да компрометира една иначе успешна операция.
Значи сега е само бизнес. - Преодолей го.
Би помогнало, ако знаех в какъв бизнес сме забъркани.
Коса. Могат да пуснат коса.
Където й е мястото.
Какво имаш предвид? Като...
Като че оттук нататък Рони Партиз ще бъде светецът на всички плешиви мъже.
Само дето няма да има плешиви мъже. - Лек за плешивостта?
Шампоанът "Wash and Grow" на "Бъркет и Рендъл", обогатен с активен партизонол.
Коса? Това е... - Огромно е.
Огромно? Отвъд огромното е. Кара огромното да изглежда направо микроскопично.
Знаеш ли колко ще струва това? В смисъл, коса.
Да отглеждаш коса. Да притежаваш това, то е Светият Граал на всички времена.
Нищо чудно, че толкова полудяха.
Ние седим върху лек за плешивост,
а ти се разстройваш от някакъв незначителен инцидент.
Нямаме го. - Така ли? Но е формула, нали?
Трябва да е. Трябва да е формула с възможност за патент.
У кого е? Къде е? - Не знам.
Но ако знаеше, щеше да споделиш, нали?
Ако те баламосвах, какво щях да правя тук сега?
Ами ако се преструваш на ядосана и ревнива,
за да ме държиш настрана от това, което наистина става.
Това е извратено, дори за теб.
Да, а това не е отговорът, който търсех.
Тихо.
Ало?
Клер? Нед е.
Трябваш ми обратно в офиса. Веднага. Незабавно.
Ще съм долу до 10 минути.
Трябва да тръгвам. Беше Гастън. Трябва да се върна в офиса.
Нямаме други партньори, за които не знам, нали?
Да, точно това искам. Още партньори.
Би било много глупаво да ме запалиш сега.
Трябва да тръгвам.
Няма ли да говорим за това? - Ти го каза. В играта сме.
Нямаме време. - Клер...
Сензор за движение се е включил на 31-вия етаж, близо до офиса на г-н Тули.
Има стаи с документи там.
Открихме една от охранителните клетки широко отворена
и започнахме да включваме светлините.
Чухме шум от обувки, имахме малко надбягване.
Отне няколко минути, но го намерихме тук долу,
криещ се под бюрото. - Господи.
Проверихме личните му документи... - Нед!
...а той е опита да ни каже, че цялото това нещо е било един вид тест за сигурността.
Нед, махни тези неща от мен!
Казахме "Добре, страхотно, но все пак трябва да се обадим на шефа ти".
Тогава започна да се поти.
Къде е онова нещо? - Да, носеше това.
"Партизонол 6.1" - Нед, мога да обясня!
Млъквай, Джеф. Отваряли ли сте го? - Не.
Някой друг пипал ли го е? - Не, сър, само ние и заподозреният.
Заподозрян? Това не е заподозрян. Не си заподозрян, нали, Джеф?
Ти си подла малка невестулка и ще гориш, задник такъв.
Добре. Добре, искам адвокат!
Забрави адвоката, невестулко. Това, което ти трябва, е мрежа,
защото ще хвърля подлия ти задник през прозореца!
Зоната горе подсигурена ли е сега?
Да, сигурни ли сте, че няма никого другиго горе?
Трябва да се изчисти, преди да се пусне отново.
Колко дълго ще отнеме? - За всичките 3 етажа? 20 минути.
Отивайте сега. Направете го.
Ами той? - Той няма да отиде никъде. Тръгвайте!
Добре. Ще се срещнем тук след 20 минути.
Ей, къде отивате? Въднете се!
Не ме оставяйте тук с него! Чухте какво каза!
Мисля го! Нед, хайде. Клер!
Добре, ти стой тук с Джеф.
Ще отида долу да претърся офиса му.
Не искаш ли да го съобщиш? - Не.
Трябва да поемем инициативата, за да не се забърка някой друг.
Ами това?
Остави го. Не го мести, не го пипай. Просто го остави. Ясно?
И се успокой. Ще го съобщя.
Нека първо разберем в какво се забъркахме. Просто пази крепостта, ясно?
Косата е сила.
Това, което това прави, е да му върне първоначалното състояние, неговата мъжественост.
Не се смей. Извинявай. - Дюк, мисля, че ти наистина...
Извинявай. Не се смей.
Как е, пич? - Рей, къде по дяволите беше?
Помислих, че съм хванал следа, след като напуснах боулинга.
Опитвах се да ти се обадя. Къде ти е телефона?
Батерията ми падна. - Искаш ли да излезем за пица?
Искаш ли нещо? - Не, добре съм.
Добре. - Страхотно.
Какво е, момчета?
Каква е тайната? - Тайната?
Коса.
Слушай, Клер. Забрави за Нед. Ясно? Забрави за Тули.
Имаш ли представа колко струва това? Могат да отглеждат коса!
Могат да възстановяват коса.
Имаш ли представа за колко можем да продадем това?
Какво Гарсик би платил за това?
Още не са направили патента, Клер. Това е отворена технология.
Ето го. Виждам го. Това е златна мина. Просто... добре.
Клер! Добре, чакай. Клер, послушай ме. Послушай ме.
Винаги е имало искра между нас. Знаеш това!
Онази нощ в самолета...
Господи, Клер!
Здрасти.
Готови сме.
Взех го.
Къде е Динеш? - Точно зад теб.
Динеш. Динеш! Взела го е. Хайде, да тръгваме. Взела го е.
Какво е взела? - Взела е формулата.
Тя е на 24-тия етаж на сградата на "Б и Р".
Не може да излезе с него. Ще го изпрати.
Всички тези факсове, които беше хакнал, къде е най-близкият?
Дай ми една секунда, Рей!
Дай ми нещо близко. - Една секунда.
22 или 23, знам, че има нещо там.
Хора, хайде, нямаме много време.
Човешки ресурси, 22-ри. - 21-ви етаж.
Има една машина на 21-вия етаж. Маркирал съм я. Тук е.
Къде да отивам? - Почакай. Просто... Просто почакай.
Къде да я пращам?
Кажи ми, че тук има система. - Дай ми секунда. Ще я намеря.
21-ви етаж, Човешки ресурси. Отвори това и ми дай номера на машината.
Добре ли си? - Да.
Хора?
Няма много време, Рей.
Хора, ще го провалите. Кажете ми къде да я пратя!
На 21-вия, Рей! - 21-ви етаж.
Можеш ли да слезеш до 21-вия етаж?
Търси червено. Каквото и да е, червено. Маркирах нашите с червено.
Червено е и е оградено. - Само едно?
Има малко повече от едно.
Не, само едно е. Само това виждам. Число е. Всичките са само числа.
Една минута. Трябва й стая, име, нещо. Къде да я пратя?
Търси номерата, които съм оградил. Трябва да взема книгата.
Какво правиш?
Не, чакай! Трябва ми книгата!
Тя е на път, хора. Оставяме я да чака.
Ще я намеря!
Числото е с МR, нали? - Да, MR-6432.
Значи ще бъде отпред. - Как така отпред?
В книгата! Виж в книгата. - Гледам я,
но това е бъркотия! - Ето тук. Изчакай.
Виждаш ли, тук, в началото. Първа страница.
Ще стане ли? Ако няма да стане, кажете ми сега.
Виждам само списък с имена!
Вътре в името. Свържи името с числа.
Ще стане ли? - Махни телефона оттук, Рей!
Луд ли си? Ще го съсипеш!
Добре. Къде? Къде да отида?
Какво? Мамка му!
Рей? - Хайде, хайде.
Рей, чертичките движат ли се? - Какво?
Следителят на скенера на "Призракът". Чертичките движат ли се?
Загубих я! - Просто ми кажи дали работи.
Няма да бъде кой знае какво...
Клер?
Какво, по дяволите, става там? Можете ли да се справите или какво?
Да. Не, не, добре сме. Намираме го. Почакай малко.
Да, чертичките се движат.
Клентийн, Едгар. Човешки ресурси, 21-ви етаж. К-Л-Е-Н...
Клер!
Нямат имена.
Не, не виждам никакви имена.
Добре сме! Влязохме! Вътре съм!
Чудесно, но няма имена по офисите. Къде да отиде?
Аз не... Не го познавам толкова добре, Рей. Не знам.
Чакай, чакай!
Какво е това? Какво намери?
Клентийн, Едгар. ЧР, 21 етаж.
Къде? - Не го виждам. Не са записали офисите.
Там ли е телефонът му? - Какво?
Обади му се. Обади се на неговия телефон. Сега.
Добре, тук съм. Готова съм.
Вътре е. Намерила го е.
Колко страници? - Колко страници е?
Една. Само една страница е.
Една.
Рей, наистина, трябва да го направя сега. Не мога да чакам повече.
Тя е готова. Какво да правим? - Почти. Почти съм там.
Отиди там, вземи някакви карти и намери друга машина.
Защо? - В случай, че ни трябва резервна.
Почти съм готов.
Давай! Вътре съм. Само трябва да го сканира! - Давай. Направи го.
Няма нищо на него.
Пристига, но на него няма нищо.
Хора, какво, по дяволите, става?
Празен е!
Мамка му! - Би трябвало да стане!
Опитайте пак. Имаме ли резерва?
Взехме я. - Да!
Направихме го.
Клер?
Забавлява ли се? - Къде отиде?
Просто те наблюдавах. - Глупости. Глупости! Ти си...
Какво, по дяволите, е станало тук? - Доигра му се.
Лъже. Тя направи нещо. Излезе. Къде е формулата?
Нед, кълна се, не беше тук. Намислила е нещо.
Добре. Момчетата горе трябва да са го обявили.
"Опсек" вече прати хора. Изпечени сме.
Ще прегледаме всеки сантиметър.
Пропускаш нещо, Нед! Тя не беше тук! Играе си с теб! Лъже!
Мамка му, Нед, тя точно това иска! Нед!
Да. Не, при мен е. Имам я... В ръката ми е.
Да, да, гледам я.
Не, просто... Това е просто парти.
Правим малко парти и разпускаме.
Нямам идея какво пише, но аз не ходих в часовете по химия.
Къде си сега? Къде си в момента?
Не си близо до прозорец, нали? Добре, браво. Тръгвай, тръгвай!
Слушай, Дюк. Разчитам на теб. Много разчитам на теб.
Никой не трябва да го вижда. Разбираш ли? Никой.
Пази тази формула, увита в Криптонит, докато се върна утре вечер.
Да, разбрах. Добре, да.
Да!
Ето ги парите! - Добре дошла обратно.
Фантастично! Време е да празнуваме.
Добре ли си? - Не, горя.
Ти ме изгори. Остави го да ме изгори. - За какво говориш? Взехме я.
Оставих там следа, дълга цяла миля. Имах късмет, че се измъкнах от сградата.
Не мога да се върна на работа, не мога да се прибера вкъщи. Изгорях.
Чакай малко. - Да не си посмял!
Какво ти трябва, Клер? - Какво ли? Да кажем, нова самоличност?
Дюк... - Млъквай, Рей!
Ще се скрия. Ще ви кажа къде да изпратите моя дял и бонуса,
който е по-добре да бъде повече, отколкото очаквах, защото това беше кошмар.
Какъв ти е проблемът? - Копирна машина?
Накара ме да бягам из цялата скапана сграда,
търсейки една копирна машина.
Проработи, нали? - Защо просто не го пратих по факс?
Защо ли? Защото...
Кажете й. Имахме машини навсякъде там.
Кой, по дяволите, праща факсове вече?
Бягах наоколо, мислейки "Този какво ме кара да върша?".
Трябваше да я извадим оттам. - Имаше 50 по-лесни начина!
Стана ли или не? - За кого? За теб?
Някой беше ли с него, когато взе формулата?
Бил ли е насаме с нея?
Възможно ли е да й е направил копие?
Какво, по дяволите, правиш? - Предполагам това е "не".
Ти си болна. Болна е.
Вижте, познавам този, ясно?
Трябваше да ви кажа преди, но не можех,
защото той заплаши целия проект.
Той знае. Знае всичко.
Не. Прав е, Клер. Знам. В смисъл, знам, че вие двамата...
Знаеш ли кой беше списъка за наблюдение на ЦРУ?
Това са пълни глупости.
Как е влязъл в този проект, така или иначе?
Тук сме от колко, година и половина?
Как така той се появява три седмици преди големите пари?
Занесох го у дома. - Какъв списък за наблюдение?
Знаеш ли какво? Забрави. - Не.
Свърших тук. - Хайде де. Клер, почакай!
Получи това, което искаше, Дюк.
По-добре се увери, че си единственият,
който е получил това, което иска.
Не го вярвам. Невероятно е.
Каза го сам. Оставил си я тук прекалено дълго.
Пам?
Динеш?
Възможно е. - Хора, това е лудост.
Водите ме, за да хвана голямата риба, аз го правя, и какви благодарности ли получавам.
Това е победният удар. Какво правиш?
Ще ме претърсиш? - Да. Отнема 5 минути.
Заради това? Заради нея? - Има ли значение?
Дюк.
Не е ли кучка.
Г-н Гарсик, добре дошли в Сан Диего. - Да. Страхотно е да си тук.
Помниш ли ме?
Явно Дюк се е хванал. - О, да.
Чаках. - Виждам.
Швейцарските купувачи чакат. Докарах ги до 35 милиона.
По 17,5 милиона на човек? Устройва ме.
Кажи ми, че носиш формулата. - Мислех, че е в теб.
Аз те попитах първа. - Ти си ме попитала първа?
Ако ти кажа, че те обичам, ще има ли някакво значение?
Ако ми кажеш или ако ти повярвам?
Обичам те.
Наистина.
Не знам защо би ми повярвал.
Не знам защо бихме повярвали на каквото и да е повече.
Продължавам да виждам тази фантазия, че изведнъж се опомняме,
че излизаме от това и сме хората, които трябва да бъдем,
вярващи си и честни.
Ние не сме като другите хора. - Знам това. Не мислиш ли, че го знам?
Имаш ли представа колко е дразнещо
да знам, че ти си единственият мъж, който някога би могъл да ме разбере?
Виж, знам кой си.
И те обичам въпреки това.
Ако рзбера, че това е, защото формулата не е в теб
и че може би мислиш, че е в мен, ще бъда много разочарован.
Добре.
Добре, виж. Какво ще кажеш за това?
Когато проброя до три, каквото и да имаме, било то формула или не,
нека просто го сложим на масата,
един път, за последно... - В мен е.
Казах на три.
В мен е. Защо да чакам? Какъв е смисълът? Обичам те.
Мисля за теб постоянно.
Мисля си за теб дори когато си с мен.
Гледам те и не мога да спра да те гледам.
Гледам те и си мисля, "Тази жена...
Тази жена знае кой съм и ме обича въпреки това".
И аз я имам.
Стаята е голяма.
Ако вземеш голяма стая и не я запълниш, няма да прилича на нищо.
Ей? Това беше въпрос. - Съжалявам.
Какво става там? - В стаята?
Да. - Пълна е. Бяха наредени преди час.
Хората от кабелната по-добре да знаят какво по дяволите правят.
Знаят какво правят, нали? - Връзката? Всичко е уредено.
Защото няма да отлагам, докато пуснат предаването си.
Точно по график сме. - Ще спреш ли?
Красив съм, ясно? Достатъчно. Благодаря.
Какво толкова важно има там? Какво гледаш?
Хауърд Тули.
Вика спешна пресконференция за 8 ч. сутринта утре в Ню Йорк.
Дами и господа, акционери,
нека "Екуикром" посрещне топло
човекът, чиято лична прозорливост и воля за победа
превърна тази компания в маркетинговият лидер, който е днес.
Приветствайте с мен нашият Изпълнителен директор, Дик Гарсик!
Благодаря ви. Благодаря.
Благодаря, благодаря.
О, боже Господи, благодаря ви толкова много.
Вие сте полудели!
35 милиона долара.
Това е документът за внесените пари.
Това са съответните кодове за трансфер.
Това са номерата на сметките и законен график за изплащане.
Знаете, че всеки тук, който ме познава,
може да ви каже, че има три неща, които наистина не ми харесват.
Не обичам никакви видове противопоставяне.
Не обичам да съм център на внимание.
Но, знаете ли, повече от всичко,
мисля, че всички знаете колко мразя да избързвам нещата.
Колеги, през последните няколко години
ние имахме строго секретен, специален екип за изследвания,
който работеше върху нещо, което обичаме да наричаме "проектът Семсън".
Но знаете какви са тези учени, нали?
Всичките са ми на главата. Казват "Моля те, Дик
намали, бъди търпелив, бъди внимателен.
Дик! Дик, моля те, още не сме публикували резултатите си, Дик!"
Аз казвам майната му!
Не, аз казвам... аз казвам майната му на криенето на светлината под коша,
казвам "Знаете ли какво, момчета?
Ще се срещна с акционерите си и тези хора имат право да знаят за
невероятното бъдеще, което сме подготвили за тази компания!"
Да!
Хайде!
Колеги, днес съм тук, за да обявя, че сме в последните етапи
на безопасен, достатъчно евтин домашен шампоан.
Продукт, който може да възстановява мъртвите корени на космите.
Дами и господа, акционери, да!
"Екуикром" успя да открие лек за плешивостта!
Имаме го.
Точно така, имаме го!
Ти!
Ще ти трябва, приятел! Виж се само!
Проблем ли има?
На тест ли ни подлагате? - Моля?
Или може би си мислите, че това е шега. - Не разбирам.
Да, явно не разбирате.
Тази формула не е нищо повече от обикновен крем за кожа.
Извинете, лосион.
Толкова съжалявам. Просто... - Просто какво?
Не си спомням кой сте. - Добър опит.
Малко професионална учтивост би направило това много по-малко неудобно.
Откъде ви познавам? - Откъде ме познаваш ли?
Това е добро представяне.
Повярвай ми, прекарах много време, мислейки как ще мине това,
къде ще бъдем, какво ще кажа, какво ти ще кажеш.
Но никога...
Можеш да ме спреш по всяко време.
Съжалявам, замислих се. - Добре. Значи?
Искаш ли да започнем отначало? - Не, не. Продължавай оттам.
Може ли една глътка? - Давай.
Явно ме бъркате с някой друг.
Не знам. Не съм добър с имената. А трябва. Опитвам се.
С лицата съм определено по-добре. С лицата съм за 5 или 5-.
Там, където съм добър, са хората, които съм се чукал. Това е силната ми област.
Грешка.
Перфектно беше. - Трябва да е "Хората, с които съм спал".
И ми харесва "традиционен". - В смисъл?
"Това традиционно е силната ми област".
Хората, с които съм спал. Това традиционно е силната ми област.
Така е по-добре.
Вижте, сериозно, не знам за кого ме мислите, но...
Ще го кажеш, нали? - Какво?
Трябва да говориш високо.
Какво, сега ме управляваш?
Искаш да излезем там утре и да не им го кажем?
Управляваш ме.
Не, просто попълвам празното място във веригата.
Е, върни се тук и ми го кажи.
Клер, хайде. Това ще го правим наистина след по-малко от 12 часа.
Знам. Просто цялото това нещо ме кара да си мисля за Рим,
а когато си мисля за Рим си мисля за теб и...
Нека го направим още веднъж.
...когато мисля за теб едвам мога да говоря.
Още веднъж, без халата. - Не работя гол.
Знаеш, че го знам. - Покажи го.
Ти ми покажи.
Виж, нека г направим още веднъж.
Отначало, още веднъж, и после ще сваля халата.
Ако ме обичаш, ще го направиш без халат, сега.
Добре, отначало, без халат.
Помниш ли ме?
Да, разбира се. Ние... - Мина много време, нали?
Да, аз... - Хвана се.
Вижте, съжалявам, наистина. Просто...
Не си спомням кой сте.
Какво не си спомняте?
Моля?
Перфектно. Перфектни са!
Това значи ли, че ще пробваме, сър?
Или може да загубим още една година, търсейки начин да щракнем капана,
и да не измислим нищо добро.
Перфектни са. Колко добър начин да направим това.
Само питам. Уверихме се тя да намери речта.
Грубата чернова. Оставихме я да я намери този следобед.
Но можем да забавим нещата още малко, ако трябва да затегнем всичко.
Веднъж щом се активира, Хауърд, влизаме.
Ще е невъзможно да извикаме обратно отряда.
Не, не. Няма да отлагаме повече.
Това ли е всичко? - Да, сър.
Относно речта... Ето последното ви копие.
...детайлите, самото съществуване на този проект
трябва да бъдат много добре предпазени.
Грубата чернова, която подготвихме с вас миналата седмица, е в играта.
Започва да изглежда доста добре.
Дори не мога да ги различа. Кой е новият?
За записите за пътуванията, материалът на Дънлуди,
влязохме в около 200 погрешни записи за пътувания.
"Формавейл"? Само да знаех. Някакъв вид биотехнологии.
Коли, самолети, хотели, всичко. След това ги заровихме в самите файлове.
И когато започнат да копаят? - Ще открият Рони.
Да. Един самолет ме чака, за да ме отведе обратно на Бахамите,
веднъж щом приключим тук днес.
Това е годишникът ми от гимназията.
И записите.
Трябва да спреш да се размотаваш
и трябва да се заемеш с този.
Затова взимаме живота на Рони отпреди две години
и наслагваме нашата история отгоре.
Започнахме да включваме лампите,
чухме шум от обувки, имахме малко надбягване.
Отне няколко минути, но го открихме тук долу.
скрит под бюрото.
Пътуванията до Дънлуди,
миналото на придобивките на "Формавейл",
среднощните превози, всичко е на мястото си и готово.
Страхотна работа. Вдъхновяваща. Възхитителна.
По-забавно е, отколкото ако наистина го имахме.
Десет дни, това е крайният срок.
Срещата на Гарсик с а кционерите е след 10 дни.
Палете двигателите. Пуснете го в действие.
Недей. - Какво?
Не го казвай. - Кое?
Знам какво си мислиш.
Чудиш се дали съм ти дала фалшива формула.
Мислиш си, че може би съм скрила истинската някъде другаде.
Това е извратено, дори и за теб.
Но ти е минало през ума.
Затова правя големи пари. - Защото никога не бих го направила.
Защото ме обичаш. - Именно.
Г-н Ковал и г-ца Стенуик?
Прочети го.
"Поздравления от Хауърд Тули".
Напълно ни изиграха, нали? - Да.
Трябва да продължава доста отдавна.
Като... - Много отдавна.
Предполагам, че на строго професионално ниво, това е...
Впечатляващо.
В смисъл... - Да.
Поне се имаме взаимно.
Наистина е толкова зле, нали? - Някак си, да.
Не исках... - Знам.
Не мога да дишам. - Ще се оправиш.
Кога? - След като се събудим в Рим.
Може да се наложи да се събуждам в Рим доста дълго време.
Значи се разбрахме.
Превод и субтитри Мартин Костадинов a.k.a. SlashFTW